I marts 1965 meddelte Che Guevara sin stab i Cubas industriministerium, -
- at han ville tage til Camaguey for at tilse sukkerrørsproduktionen.
I løbet af få dage var Che Guevara forsvundet sporløst.
Rygterne omkring hans tilholdssted svirrede.
Selv hans kone Aleida påstod, hun ikke vidste, hvor han var.
Kravet om en forklaring steg, -
- så Fidel Castro besluttede at læse et af Ches breve for offentligheden.
CUBA, 3. OKTOBER 1965
Han besidder de kvalifikationer og de dyder, -
- der skal til for at stå i de forreste rækker.
Men det til trods er han ikke at finde -
- blandt medlemmerne af vores centralkomité.
Det kan jeg kun forklare -
- ved at læse dette brev -
- fra kammerat Ernesto Guevaras hånd og mund.
Brevet siger alt.
Der står:
"Havana Landbrugets år.
Fidel Lige nu kommer jeg i tanke om en masse ting.
Dengang jeg mødte dig hjemme hos María Antonia, -
- dengang du spurgte, om jeg ville tage med dig, -
- og spændingen under forberedelserne.
En dag spurgte de, hvem der skulle kontaktes, hvis vi mistede livet.
Der gik situationens alvor virkelig op for os.
Senere fandt vi ud af, at sådan er det.
I en revolution vil man enten vinde eller dø, -
- hvis revolutionen er ægte.
Jeg føler, at jeg har fuldført den opgave, -
- der bandt mig til Den Cubanske Revolution.
Jeg tager afsked med dig, -
- med kammeraterne og med dit folk, som nu også er blevet mit.
Jeg fratræder hermed officielt mine stillinger i partiets ledelse.
Min ministerpost, min rang som kommandant -
- og mit cubanske statsborgerskab.
Andre nationer i verden efterspørger min beskedne hjælp.
Jeg kan gøre det, du ikke kan, fordi du står i spidsen for Cuba.
Nu må vore veje skilles.
Hvis min sidste time skulle komme under andre himmelstrøg, -
- vil jeg som det sidste tænke på dette folk -
- og i særdeleshed på dig."
ET ÅR SENERE
Lad mig se dig uden hatten.
Du er din fars udtrykte billede.
Har du pengene?
Ja.
Vi kunne jo vente, til der er faldet ro over situationen.
Hvis ikke vi gør det nu, -
- skal vi vente 50 år mere.
Et mere.
En, to...
... tre!
Aleidita. Husk nu, at mor og far skal sidde for bordenden.
Men far er her jo ikke, så hans ven Ramón kan sidde der.
Værsgo.
Fire og fem.
Hvad laver han?
Det ved jeg ikke. Gå ind og kig til din bror.
Af sted.
DAG 1, LA PAZ, BOLIVIA 3. NOVEMBER 1966
Specialrepræsentant for OAS?
Ja. Organisationen af Amerikanske Stater.
Lige et øjeblik.
Der står en specialrepræsentant for OAS.
Organisationen af Amerikanske Stater? Lad ham bare fortsætte.
- Værsgo. - Tak.
Skal jeg bære kufferten?
Nej tak.
- Monje bekymrer mig lidt. - Hvorfor det?
Da jeg spurgte til de 20 mand, han havde lovet os, -
- sagde han "hvem?", som om vi aldrig havde snakket om det.
Det går nok.
Apolinar.
Serapio.
- Hvor gammel er du, Serapio? - 16.
Godt. En 16-årig ved, hvad han vil.
Goddag. Camba.
Ramón.
- Er I klar over, hvem den mand er? - Han kom jo sammen med dig.
Den mand, I lige har givet hånden, -
- er Che Guevara.
- Er det rigtigt? - Ja.
Tror du, jeg må give ham hånden igen?
DAG 26
- Ramón. - Ricardo.
Det her er Coco. Intis bror. Gården står i hans navn.
- Braulio. - Hvordan går det?
Miguel.
- Urbano. Hvordan gik turen? - Den var hård.
Hvordan går det?
Rolando.
- Er der dig, der er Inti? - Det er en stor ære.
Æren er helt på min side. Ramón. Velkommen.
Dette er dr. Ernesto Maymura.
Han er medlem af det bolivianske parti og har studeret medicin i Havana.
- Hvor var du i turnus? - På Calixto Garciá.
Og så faldt vi i søvn.
Ved I, hvor vi vågnede?
I USA.
I New York.
Vi gik lige igennem kontrollen med vores panamanske pas.
Det gik som smurt, -
- indtil vi nær havde ødelagt det hele, fordi vi var så sultne.
Braulio siger "Lad os gå hen og købe en hotdog."
Vi gik derhen, og selvfølgelig var sælgeren dominikaner.
Det første, han siger til os, er "I er jo fra Cuba."
Braulio stirrer bare på ham.
Han gav os vores hotdogs uden at sige et ord.
Jeg begik en fejltagelse. Jeg tog det forkerte fly.
Det var ikke nogen fejltagelse. I fandt jo ud af noget.
Hvad fandt vi ud af?
At selv en elefant forklædt som menneske kan komme ind i Bolivia.
Den var god.
Bolivia eller et hvilket som helst andet land.
Hejsa.
Kom.
Hej.
- Eustaquio. - Velkommen. Jeg hedder Ramón.
- Salustio. - Ramón.
- Hej, jeg hedder Pedro. - Ramón.
- Paco. - Ramón.
- Aniceto. - Tuma. Det her er Aniceto.
Carlos.
Tuma.
Willy.
Chapaco.
Jeg skal nok få lært jeres navne.
Sidste gang jeg snakkede med Monje, understregede jeg, -
- at hvis det her samfund skal ændres, så er det os, der skal gøre det.
Derfor må partiet også støtte guerillaen.
Monje var skeptisk over for en væbnet kamp.
Han snakkede om sin familie.
Her har folk jo også børn og koner, som de er rejst fra.
Ramón. Jeg tvivler på, at partiet vil støtte en væbnet kamp.
Især ikke Mario Monje.
Derfor vil jeg gerne have lov til at tage tilbage til La Paz -
- og rekruttere de bedste folk i partiet, -
- så de kan slutte sig til vores gruppe.
Først skal vi mødes med Mario Monje, sådan som vi har aftalt.
Alt andet ville være upassende.
Forholdene er ikke gunstige til den type kamp, du foreslår.
Mario. Overalt i verden, hvor mennesker udnytter andre mennesker, -
- er forholdene gunstige.
Når det er børn, der arbejder i minerne, -
- når 50 % af minearbejderne aldrig når at blive 30 år, -
- og når minearbejderne strejker for at få mere i løn -
- og bliver mejet ned af hæren, -
- er forholdene så gunstige, eller er de det ikke?
Når børnedødeligheden her i landet -
- er blandt de højeste i Latinamerika, -
- fordi der er alt for få hospitaler, -
- så er situationen gunstig i mine øjne.
Hvis vi lærte noget i Cuba, -
- så var det, at en folkelig opstand, som ikke suppleres af væbnet kamp, -
- aldrig vil kunne resultere i en magtovertagelse.
Når folk opdager, at bevægelsens frontfigur er en udlænding, -
- vil de vende jer ryggen.
I vil dø som helte, -
- men I har ikke en jordisk chance for at sejre.
Så lad os omdøbe Bolivia.
Når sandheden skal frem, var Simón Bolívarjo venezuelaner.
Kære Monje. Din og partiets opgave er at få folk til at forstå, -
- at Che, Ramón, er en revolutionær fra dette kontinent -
- og ikke en udlænding.
Det er rigtigt. Ramón er som Simón Bolívar.
Partiet støtter ikke en væbnet kamp.
Det står jer frit for at opgive den.
Hvis I gør det, har I vores støtte.
Hvis I bliver, -
- vil partiet ikke længere støtte jer økonomisk.
Som partiformand råder jeg jer til at tage med mig.
I en mojito må man ikke kvase bladene.
- Det ved jeg godt. - Så ved du, hvad jeg mener.
Man må ikke kvase bladene.
Hvordan behandler de dig?
Kom bare. Jeg er færdig om et øjeblik.
Så skal den dækkes til og have en halv time i ovnen.
Hov, jeg glemte at sige, at der skal ost oven på bechamelsaucen.
Vil I have mig undskyldt?
- Går det godt? - Fint.
Hvorfor ændrede Che lejrens beliggenhed?
Han ville vel være tættere på Argentina.
Hans kontakter ventede på ham i Alto Beni.
Det er der, alle minerne er. Minearbejderne er mere politiserede.
De støtter os.
Che havde brug for et sted, hvor han kan træne i et halvt år, -
- uden at nogen forstyrrer ham.
Hvordan er der i Ñancahuazú?
Det er et meget afsidesliggende område.
Tilværelsen der er hård.
De få bønder, der bor i området, -
- stoler ikke på udlændinge.
Vil Sovjet ikke have, at Monje indgår nogen aftaler?
Nej.
Vi har nogle penge, -
- som vi gerne vil have dig til at tage med til Bolivia.
Vi skal også lige finde ud af, om der er andet, vi skal sende med.
Vi har fundet en hule, jeg tror, vi kan bruge.
Godmorgen.
Jeg har sagt til de andre, at jeg tager til La Paz i dag.
Jeg forlader partiet.
Min mission er fuldført.
- Okay. - Jeepen kommer først i eftermiddag.
Hvorfor bliver du ikke i lejren, indtil jeepen kommer?
Jeg vil gerne være alene.
Jeg venter i blikhuset.
Jeg kommer tilbage den 10. januar, -
- og da har jeg truffet en beslutning.
Okay, Monje. Du ved, hvor du kan finde os.
Coco.
Find Moisés Guevara og sig, jeg vil tale med ham.
Om nogle dage tager vi af sted på en træningsmarch.
Vi er væk i 20-25 dage.
Jeg tager hen til minerne.
Jeg er tilbage mellem den 4. og den 14. februar.
Jeg ville gerne have været tilbage før, men der er jo karneval.
Mine mænd vil være spredt for alle vinde.
Du er vores primære forbindelse til omverdenen.
Dit dække må ikke blive afsløret.
Du kan ikke tage tilbage til lejren.
Måske går minearbejderne fra Siglo XX i strejke.
Hvad med din mand?
Fik du ordnet det med rejsen?
Jeg har sørget for, at han kan komme til Bulgarien og læse.
Og hvad med Barrientos?
Vi har været i kontakt med hinanden.
- Og hvordan gik det? - Jeg tror godt, han kan lide mig.
Jeg ved, han kan lide mig.
- Skal jeg tage kontakt til ham igen? - Ja.
Tania, når det her koger over, -
- er det din indsats, der kommer til at gøre udslaget.
DAG 67
Jeg har taget proviant med. Sukker, æg, mel og den slags.
Har du fået en ny medarbejder? Er han bolivianer?
Ja.
- Hvor meget skylder jeg dig? - Du skal ikke betale noget.
Vi er jo naboer.
Jeg gør det ikke for pengenes skyld.
Jeg vil gerne være en del af det, I gør.
Jeg har slægtninge i transportbranchen.
I kan trygt regne med mig.
Okay?
Gå hen til vores nabo sammen med Tuma, -
- og sig til ham, at vi tager imod hans tilbud om hjælp.
Sig til ham, at vi betaler for det, han har med i vognen, -
- og ikke mere.
Tumaini.
Skræm ham lidt. Sig, at hvis han forråder os, koster det ham livet.
Du kan køre ind til byen og købe de ting, vi har brug for.
- Du bliver godt betalt for det. - Det er i orden.
Der er lige en sidste ting, jeg vil sige til dig.
Under fire øjne, for det er noget, jeg kun siger til mine venner.
Mere?
Der var engang to små fugle, som boede i et træ.
Den ene var tavs, mens den anden holdt af at ryste fjerene og synge.
En dag kom en jæger forbi.
Han hørte den synge, tog sigte -
- og skød den.
Men den tavse fugl skete der ikke noget med.
Den reddede livet.
- Sikke en sød historie. - Ja, den er god.
Jeg kunne godt lide den. Og jeg er helt med.
Forpulede junkie.
Vi får se.
Godmorgen.
- Hvordan går det? - Fint.
Smukt syn, ikke?
Jeg kan se, det går godt med fabrikken.
- Godmorgen. - Kom med mig.
Må vi komme ind og se huset?
Jeg kan se, I har travlt.
Snart. Jeg ved ikke hvornår, -
- men snart vil vi stå ansigt til ansigt med fjenden.
Vores kontakt med omverdenen vil være minimal.
Nogle af os vil dø, -
- og det er trist at se sine kammerater dø...
... når man ikke er i stand til at hjælpe dem.
Maden vil være sparsom.
Sommetider vil vi ikke have noget som helst at spise.
Som om det ikke var nok, -
- skal vi også udholde det barske vejr.
Til sidst vil vi ikke være andet end menneskeligt affald.
Det er det eneste, jeg kan love jer.
Overvej det nøje.
I har stadig mulighed for at tage hjem igen.
Bagefter er det for sent.
Afslutningsvis -
- vil jeg gerne gentage det, jeg sagde til Monje.
Jeg er her allerede.
Og de får mig ikke herfra i live.
Jeg står sammen med dem, der bliver, indtil vi har sejret.
Hvor meget majs kan du sælge os?
Det rækker knap nok til os selv.
Så sælg os en gris.
Det er smågrise. De er ikke store nok endnu.
Desuden er de min kones.
Hvor meget koster en gris så?
De er ikke til salg. Det er jo pattegrise.
Du kan få 30.000 bolivianos.
Jeg ved ikke rigtig...
Hvad med 40.000?
Skal vi sælge den eller lade være?
Så siger vi 50.000.
Godt.
Hvordan har de det?
De er meget fattige.
- Har de børn? - Ja, de har seks.
De var barfodede og fulde af mider.
En af de små havde en slem øjeninfektion.
- Hvor gammel er bonden? - Et sted mellem 40 og 50 år.
Jeg tror, han er ældre.
Hvordan reagerede han, da I tilbød ham penge?
Hans øjne strålede, da han så pengene.
Goddag.
Goddag, Honorato.
Jeg vil gerne lige tale med dig.
Vi vil have, der skal være skoler til dine børn -
- og hospitaler, hvis de bliver syge.
At der skal laves veje, så bilerne kan køre hertil, -
- og du kan sælge dine varer.
Vil du ikke gerne have alt det?
Jo, det ville da være dejligt.
Så har vi brug for din hjælp.
To...
... og tre.
Se her.
Du er et mandfolk.
- Må Gud belønne jer. - Tænk ikke på det.
Må Gud belønne jer.
På gensyn.
- Farvel. - På gensyn.
Må Gud belønne jer.
DAG 100
Hvad laver I?
De er til hele gruppen.
Ingen tager noget uden at have fået lov først. Forstået?
Jeg bærer over med det denne gang, fordi I ikke kendte reglerne.
- Her deles vi om alting. - Jamen vi er sultne.
Det er vi alle sammen. En dåse er nok til seks mand.
Der mangler en.
Jeg kan ikke få radiokontakt til hovedlejren, -
- så jeg går tilbage.
Nej, nej. Du går ingen steder.
Bliv her til klokken seks. Så kan du informere Ramón.
- Nej, jeg går tilbage nu. - Vent!
Jeg sagde, du skulle blive her til klokken seks.
- Jeg går nu. - Du går ingen steder!
Jeg går nu, siger jeg!
Hvis du går, skal du først forbi min machete!
Slap af, Miguel!
Hvad sker der?
Slap af!
Miguel!
- I er kammerater! - Han skal adlyde en ordre!
Miguel, du må lære at styre dit temperament -
- og at give ordrer på en respektfuld måde -
- som en overordnet.
Her må man hverken true eller straffe andre.
Det er ikke tilladt i guerillaen.
Det ved du bedre end nogen anden.
Og du...
Du løj.
For Miguel slog dig ikke med macheteskaftet.
Han rørte dig slet ikke.
Det eneste, jeg ikke tolererer her, -
- er løgnhalse.
Hvis du gør det igen, Pacho, -
- bliver du sendt direkte tilbage til Cuba.
Episoder som den her ødelægger moralen og vores evne til at kæmpe.
Ikke kun for jer selv, -
- men for hele gruppen.
Hvis nogen føler sig modløs og desillusioneret, -
- skal han ikke ty til den slags metoder.
Så skal han gå til en af intendanterne.
Til Inti, Rolando eller mig.
Så kan han forlade gruppen i god ro og orden.
Jeg er her ikke for at arbejde. Vi bør i det mindste få en riffel.
Hør godt efter.
Lige nu kunne Ramón være i Cuba sammen med sin familie.
Med en masse biler.
Han kunne leve i sus og dus.
Men han er her, fordi han mener, at I fortjener et bedre liv.
At jeres børn skal lære at læse og skrive.
Jeg er kun en bager, og hele mit liv har jeg været slave.
Men en skønne dag bliver jeg fri.
DAG 113
Prøv at få hvilet jer. Vi tager af sted ved daggry.
- Bliver vi ikke her? - Nej.
I skal hen i en anden lejr, hvor der er mere sikkert.
Har der været problemer?
En af naboerne tror, vi fremstiller kokain.
Politiet har allerede været her to gange.
Hvornår hørte I sidst fra Ramón?
Det er over en uge siden.
Vi har mistet kontakten med hele gruppen.
Hej, Moisés.
- Hvem har du taget med? - Kontakter fra Argentina og Frankrig.
Chino er fra Peru.
- Skal du tilbage til Camiri? - Jeg skal snakke med Ramón først.
Monje og partiet blander sig i alting.
De har overbevist de bolivianere, der har trænet i Cuba, om, -
- at de ikke skal slutte sig til os.
Hør her.
I holder jer fra hendes hængekøje. Ellers bliver det værst for jer selv.
Vent lige, Arturo.
De er bolivianere, og de er her for at kæmpe.
De skal behandles med respekt.
Jeg har brug for to frivillige til at gå på jagt.
Skaf noget godt, for provianten er ved at slippe op.
Hvad fanden laver du?
Det her kan vi få penge for. Skynd dig.
Det lyder som et fly.
Fly!
Kom, Ramón.
Duk dig, Ramón.
De har fanget de to desertører, og de kvidrede som fugle.
Soldaterne har gennemrodet blikhuset og taget Tanias jeep med.
- Hvem beordrede lejren flyttet? - Antonio.
Sig til Antonio, at vi vinder krigen med patroner.
Lejren skal flyttes tilbage.
Rolando.
Forbered et bagholdsangreb på hvepseboet.
Lå der noget i jeepen?
Der lå et kassettebånd med nogle af Fidels taler.
Jeepen vil føre dem til hotellet.
Hotellet vil føre dem til din lejlighed.
Og din lejlighed vil føre dem til det hele.
Jeg kunne ikke stole på nogen.
Hver gang jeg ringede, lagde de røret på.
Derfor tog jeg...
Du havde fået strenge ordrer om ikke at vende tilbage hertil.
Det er fem års spildt arbejde.
Fem, Tania!
Giv mig din riffel.
Du og dine gæster tager af sted, så snart det er muligt.
DAG 141
Vi overgiver os!
Mine overordnede er nogle kujoner. De siger ingenting.
Jeg har ikke selv valgt at være her. Det sværger jeg.
I må ikke slå mig ihjel.
- Tag det roligt. - I må ikke slå mig ihjel.
Tag det roligt.
Jeg lider af reumatisme. Jeg har dårligt hjerte.
I skal ikke tro et ord af, hvad oberst Plata siger.
Han sælger vores mad og stikker pengene i lommen.
Han slår folk. Se, hvordan han tuder, den kujon.
Hvad skal vi så gøre med ham?
Slå ham ihjel.
Ja, slå ham ihjel.
Ja.
Læg ham om på siden.
Har han fået noget smertestillende?
Nej.
Giv ham noget morfin.
Vi har engageret os i en kamp, hvor vi, -
- uanset om vi kan lide det eller ej, sommetider er nødt til at slå ihjel.
Eller måske mister vi selv livet, for vi kæmper for Bolivias frihed.
I har chancen for at gøre det nu.
Jeg tager ikke tilbage. Jeg forlader hæren.
Vi håber snart at se jer igen, -
- for vi har brug for flere våben og mere ammunition.
Leve et frit Bolivia!
Leve Den Nationale Befrielseshær!
Der var ingen af dem, der havde lyst til at blive.
Det tager tid.
DAG 159, LA PAZ
Det her er en national krisesituation.
Vil USA se passivt til, -
- mens Castro iværksætter endnu en kommunistisk revolution i Bolivia?
Hr. Præsident. Truslen er tredelt. For det første selve guerillaen, -
- for det andet manglen på antiguerilla-kapacitet, -
- også hos overkommandoen.
For det tredje risikerer vi, at folket bliver ligeglad med situationen.
Det er netop sagens kerne. Hvad hvis Che Guevara virkelig er her?
Det må ikke slippe ud.
Hr. Præsident. Efter alt at dømme slap Guevara ikke ud af Congo.
Guevara er irrelevant. Det gælder om at vinde bøndernes sympati.
Hvis nogen ved, hvor guerillaen er, er det dem.
Hr. Præsident. Vi mener, De bør træne en specialstyrke.
Mændene skal rekrutteres fra de bolivianske styrker.
Hvem skal træne dem?
Vi har folk på lignende operationer i Vietnam.
Dem kan De bruge.
Nej. Hvis du tager af sted nu, risikerer du at blive pågrebet.
Du bør hellere vente, til vi drager nordpå.
- Nordpå? - Ja.
Vi kan skilles ved vejen mod Cochabamba.
Nej, det synes jeg ikke. Det kan jo tage to-tre måneder.
Ciro. Vi er i krig.
Giv mig en guide, så gør jeg mig klar til at tage af sted.
Som forholdene er, er der ingen, jeg kan give dig.
Jeg vil overveje en anden løsning.
Men alt, hvad vi foretager os, skal vi være enige om.
Ramón. Dine bøger er drivvåde.
Så læg dem til tørre på stenen.
Arturo.
Der er kommet vand i radioen. Den er rustet til.
Betyder det, at den ikke virker?
Den kan modtage, men den kan ikke sende.
Så er vi sgu på røven.
Nej, vi er ej. Vi har stadig gæsterne.
De kan viderebringe beskeder.
Hæren siger, at I er her for at udøve kommunisme.
At I ikke tror på Gud, men kun tjener staten.
At I voldtager kvinder og splitter familier ad.
At I slår dem ihjel, der ikke hjælper jer.
At I vil gøre os til slaver.
- Hvilken frihed har du da? - Jeg kan gøre, som jeg vil.
Hør her. Alt, hvad de har fortalt dig, er løgn.
Vi vil ikke gøre nogen fortræd. Vi vil bare gerne købe noget mad.
Jamen jeg har kun det her.
Hvor meget skal du have for det?
Det I nu har. Bare tag det.
Hvis der er brug for mig, vil jeg gerne blive.
Lige nu har jeg mest af alt brug for bønder.
Det er bedre, at du tager hjem til Frankrig og skaber et netværk, -
- der kan hjælpe os med penge, medicin og radioer.
Jeg har også brug for, at du overbringer nogle beskeder i Cuba.
Jeg har skrevet til Sartre og Bertrand Russell -
- og bedt dem om at lave en international fond -
- til fordel for den bolivianske befrielsesbevægelse.
Du skal ikke være bekymret.
Når du får det bedre, kommer du væk herfra.
Jeg er ikke bekymret.
Tumaini.
Værsgo. Så kan du forsvare dig.
Jeg drager sydpå med fortroppen for at få gæsterne ud ved Muyupampa.
Jeg vil gerne have, at du bliver hos de syge så længe.
- Hvor længe er I væk? - Tre dages tid.
Rolando.
Tag Loro med hen og afløs Benigno og Miguel.
Ramón. Der er ingen i huset.
Hvis der ikke er nogen, så læg pengene sammen med en seddel.
Op. Vi skal videre.
Ramón.
Der er ingen spor af Loro.
De gav mig dem her, hr. Kaptajn. Hvad skal jeg bruge dem til?
Er der måske butikker her?
De har taget mine grise og mine majs.
Du hjalp dem, og de gav dig penge.
Nu skal du hjælpe os med at få ram på dem, for ellers...
Og nu tager De mine høns, hr. Kaptajn.
Nu skal du høre godt efter, min fine ven.
Du giver os besked øjeblikkeligt, hvis guerillaen vender tilbage.
Du har et godt hjerte.
Du skal nok gøre det.
- Alejandro. - Hr. Major.
Kaptajn Mitchell her står for træningen.
Målet er at få bolivianerne på niveau med nordamerikanske specialstyrker.
Vi træner dem i våben, kommunikation, sprængninger og efterretningsarbejde.
Vi sætter dem også ind i operationens moralske aspekt.
Vi har en af de bedste helikopterpiloter.
- Hvad siger du? - Fem måneder.
Goddag.
Jeg er kommet for at skrive en artikel om den bolivianske guerilla.
Jeg vil gerne kunne bekræfte den bolivianske hærs påstand om, -
- at Che Guevara er gruppens leder, -
- og at han er sammen med en kvinde.
Han er en trojansk hest.
Ingen af cubanerne må snakke med ham.
- Hvad nu, Darío? - Maden er færdig.
Bare servér. Børnene først.
- Er du fra Paraguay? - Paraguay? Nej, jeg er fra Oruro.
Okay, unger.
Når I er færdige, skal I smutte, i orden?
Det kan vi ikke. Den gringo skylder os penge.
- Hvor meget skylder han jer? - 50 pesos.
Jeg talte med englænderen om det.
Han siger, at hæren kender ham i Camiri.
Vi kunne komme den vej ud.
Det er jer, der tager beslutningen.
Vi kunne bruge vores papirer til at agere reportere.
Inti følger jer til vejen til Camiri.
Gå ikke igennem Muyupampa.
Og bliv nu ikke fanget.
Hvis det sker, så husk nu at benægte min, -
- og alle cubanere tilstedeværelse her.
- Har du en cigaret? - Nej.
Fandens også!
Hvorfor ryger du ikke? Det er fedt.
Men jeg har noget tobak.
Tak, min bror.
Hvor er cubanerne?
- Tja, de burde være... - Kom her, Darío!
Jeg har sagt, at du ikke skal tale med ham. Hvad sagde han?
Ikke noget, bror. Jeg bad ham om en cigaret.
Du kan gå bagerst.
DAG 169, MUYUPAMPA
Holdt!
Tag rygsækkene af, og vis os jeres papirer.
Smid dem på jorden.
Franskmanden hedder Regis Debray.
Han udgiver sig for at være en marxistisk journalist.
Han er ofte i Cuba og er en nær ven af Fidel Castro.
Argentineren hedder Ciro Bustos.
Han er maler og forfatter.
I 1963 samlede han penge ind -
- til en lokal guerillabevægelse under ledelse af Jorge Massetti.
Massetti blev slået ihjel af det argentinske politi i 1964.
En franskmand og en argentiner -
- blev dræbt under et sammenstød med hæren i Vaca Guzmán.
Vaca Guzmán. Det er i Muyupampa.
Hvis det passer, kommer de til at bøde for det.
Tre af dem er blevet arresteret og ført til Camiri.
Vi stoppede en bil med hvidt flag, der kom fra Muyupampa.
Der sad en tysk præst og en anden. Det var dem, der fortalte os det.
De vil gerne tale med den overordnede. De gav os nogle søde sager.
- Så de dig, Inti? - Nej.
Mange af mændene er ikke bolivianere, derfor har folk ikke tillid til jer.
De har da tillid til dig.
De bad os om at tage hen og snakke med jer.
Fortæl dem, at alle de, der vil kæmpe, er velkomne.
De burde også være her.
De tager afstand fra alt, der har med vold at gøre.
Magthaverne bruger vold til at undertrykke os, -
- men vi må ikke bruge magt for at frigøre os?
De vil ikke have jer her.
I har ikke ret til at ødelægge deres tilværelse.
I får fred i Muyupampa i dag.
Hvis I kommer med en vogn fuld af medicin og mad klokken seks i aften.
Vi mødes på Nemesios gård, hvor I også får betaling.
Bagefter tager vi af sted. Det har I mit ord på.
I orden.
Lad mig se.
Åbn munden.
De vil torturere Bustos og Debray, -
- og så finder de ud af det hele.
Ramón. Jeg tror hellere, du må skifte navn.
Det er ikke nogen dårlig idé.
Fly!
Få alle ud af huset.
Hovedparten af dem er cubanere.
Tag ikke fejl af det.
Dette er en invasion af vores territorium iværksat af Castro.
Et kommunistisk komplot, der skal fjerne en demokratisk valgt regering.
Hvad med amerikanerne?
Er der amerikanske militærrådgivere her i landet?
USA har bistået med fly og helikoptere. Intet andet.
Er det deres reaktion på guerilla-truslen?
Vores egen hær er 100 % i stand til -
- at tackle situationen.
Guerillaens kræfter er ved at slippe op.
Er det Che Guevara, der er gruppens leder?
Jeg siger kun det her én gang.
Che Guevara er ikke i Bolivia.
DAG 219
Fernando.
Minearbejderne truer med at gå i strejke.
Hvor?
Siglo XX i Catavi.
Minearbejderne går i strejke.
Fernando.
Minearbejderne har doneret 50 bolivianos af deres løn til vores sag.
For dem er det en formue.
Arturo. Gå hen og giv Miguel besked.
Og afløs Pablito.
Jeg vil undersøge hele Bolivia uden at løsne et eneste skud.
Vi er ved at miste grebet om situationen.
Paven og de Gaulle presser os på grund af Debray.
Flere medlemmer af koalitionen udtrykker sympati for oprørernes sag.
Vi er nødt til at genvinde kontrollen.
Hvad foreslår du?
Fortæl folk om Guevara. Erklær undtagelsestilstand, -
- og slå ned på minearbejderne fra Siglo XX med hård hånd.
Luk grænserne, og betragt det som en krigstilstand.
Hvad med guerillaen?
Dens største problem er den manglende koordinering grupperne imellem.
Jeg er fuldstændig enig.
Hvad vil du foreslå?
Inddel området i tre zoner.
Omring hver zone, afskær dem fra at skaffe forsyninger -
- og ryd guerillaen af vejen.
DAG 236
Radio Argentina har rapporteret om en massakre ved minen Siglo XX, -
- som har kostet 87 minearbejdere livet.
Deres familier og arbejdskammerater sørger alle over tabet.
Hvad siger de bolivianske radiostationer?
Det samme. De bekræfter urolighederne ved minen, -
- men de har ikke nævnt noget dødstal.
Pombo er blevet ramt.
De var lige ved at få os.
Tuma?
Hvad er der?
Giv mig noget vand.
Arturo.
Tag det roligt.
Det værste er overstået.
Han ville gerne have, at du afleverer uret til hans søn.
Joaquín. Vi kan ikke blive ved med at vandre rundt her.
Det vrimler med soldater.
Ramón sagde, vi skulle blive her i området.
Det var, inden hæren væltede ind i lejren.
Vi har jo ingen mad eller noget.
Hvis Ramón kom tilbage, ville han have været her nu.
Hvordan skal vi ellers finde ham?
Hvis Ramón ikke er her, er det, fordi han ikke kan komme forbi hæren.
Jeg synes, vi skal gå i retning af Río Grande.
Vi har lige så stor chance for at finde Ramón på den side af floden, -
- som hvis vi bliver her.
DAG 270
Goddag, frue.
Vil du sælge mig lidt mælk?
Hvad nu, Ricardo?
Hold mund, og giv mig din feltflaske.
Træk vejret.
For fanden da!
Slap af.
Træk vejret.
Hvor længe vil du have, vi skal lede efter dem?
Indtil vi finder dem.
Jeg er enig, men jeg tror, vi kommer længere og længere væk fra dem.
Jeg synes, vi skal tage kontakt til hovedstaden.
Vi befinder os i et dødvande.
Hvor mange flere skal dø, før vi finder de andre?
Chapaco.
Hvis du var faret vild, ville vi gøre det samme.
Vi efterlader aldrig nogensinde vores kammerater.
Er det forstået?
Kom så.
DAG 280
Undskyld, Fernando.
Men mændene er sultne, og vi har ikke noget at give dem.
Vi har heller ikke noget til dyrene. De gnaver barken af træerne.
- Hvad gør jeg? - Slagt en hest.
Jeg giver dig en indsprøjtning til.
Undskyld, Fernando.
Jeg...
Jeg tror godt, jeg kan komme tilbage til lejren -
- efter din medicin.
Hvad har du tænkt dig?
Skal jeg dele gruppen igen?
Det gør jeg ikke.
Og jeg vil heller ikke sætte jeres liv på spil -
- af hensyn til mit helbred.
Vi befinder os i en vanskelig situation.
Vi har alle sammen begået fejltagelser, -
- men jeg har begået den værste, -
- fordi jeg ikke tog min medicin med.
En kamp som denne giver os -
- muligheden for at blive revolutionærer.
Det højeste niveau af menneskeheden.
At blive mænd i ordets reneste betydning.
Det er for sent at lære.
Hvis hjulet ruller ned ad bakken, -
- så lad det rulle.
Kom. Videre.
Kom nu.
- Kom. - Nej, jeg holder dem i skak.
Løb.
Røvhuller!
De rapporterer om en tre timer lang skudveksling i Monteagudo -
- mellem en gruppe guerillasoldater og 3. Division.
Hæren led ingen tab.
Monteagudo ligger her.
Én guerillasoldat har mistet livet. Antonio Fernández de Tarata.
Det kunne godt være Pedro.
Han er fra Tarata.
Monteagudo ligger her.
- Hvor? - Her. Syd for Ñancahuazú.
Det er her, Joaquín og hans gruppe befinder sig.
Så var det rigtigt, hvad de sagde i radioen.
- Goddag. - Goddag.
Jeg vil gerne have lov til at kigge ind i huset.
Goddag.
- Goddag, frue. - Goddag.
Bare rolig. Vi gør jer ikke noget.
Hvem er han?
- Sæt dig bare ned. - Nej tak.
- Hvem er han? - Bare en ven.
Har han det godt?
Det er en af naboerne. Han har feber.
Vi har en læge med.
Når vi kommer tilbage, kan han undersøge ham.
Forstår du det?
Vi skal finde et sted, hvor vi kan krydse floden.
Du er kendt i området, så du kan hjælpe os.
Skaf os noget mad. Her er penge.
I er syv, ikke? Otte med hende.
Hvor ved du fra, at vi er syv?
Jeg sinker jer. Jeg ved ikke, om jeg kan fortsætte.
Selvfølgelig kan du det, Tania.
Vi kommer tilbage om to dage.
Husk at finde et sted, hvor vi kan komme over floden.
Pombo. Jeg skal tale med Fernando.
Fernando sover. Det går bedre med astmaen.
Har han ikke haft rigeligt med bekymringer i dag?
Hvad er der, Inti?
Okay, så sig det til ham.
Jeg synes, du skal snakke med Camba og Chapaco.
Camba siger, hans helbred forhindrer ham i at fortsætte.
Jeg tror, han har mistet troen på kampen.
Jeg har snakket med Inti.
Fernando...
Jeg har det ikke så godt.
Camba.
Jeg kan ikke lade dig gå, før vi har fundet Joaquíns gruppe.
For hvis du bliver pågrebet, bringer du ikke kun dig selv i fare.
Du bringer hele gruppen i fare.
Hør her, Camba. Hvis man vil overleve og sejre, -
- må man leve, som om man allerede var død.
Jeg har ikke sagt til Inti, at jeg vil springe fra.
Kun kujoner springer fra.
Jeg sagde bare til Inti, at jeg gerne vil hjem om et halvt eller et helt år.
Lad mig se.
Fortæl mig så...
... præcis, hvor de vil krydse floden.
De vil gå over floden derhenne, hr. Kaptajn.
Tag den her hvide skjorte på, -
- så vi ikke kommer til at skyde dig.
Gå nu hjem, og bliv der, -
- indtil guerillaen dukker op. Ellers fatter de bare mistanke.
DAG 302
Fyr!
Der har i dag været et sammenstød -
- mellem hæren og oprørerne ved Vado del Yeso. Ti oprørere er døde.
Den eneste overlevende er minearbejderen José Carillo, -
- hvis overordnede er en cubaner ved navn Joaquín Acuña.
- Det er bare noget, de finder på. - De kan ikke alle sammen være døde.
Kun hvis de gik i søvne.
José Carillo er Paco. Måske har de fanget ham.
Kom.
Klokken er allerede fem.
- Hvad er der sket med hans ansigt? - Piratfiskene har været i gang.
Jeg bad om en kiste. Der er en kirkegård i landsbyen.
Undskyld, hr. Præsident.
Hvad vil De gøre med Che, hvis han bliver fanget i live?
Personligt mener jeg, Barrientos' største fejltagelse var, -
- at han ikke slog Fidel ihjel, da han havde chancen.
DAG 324, ALTO SECO
Tak.
Fernando. De siger, der kommer en bil forbi hver dag, -
- og at borgmesteren Vidal Aguilar -
- tog til Vallegrande i går for at fortælle hæren, at vi er her.
Det er et to dage gammelt telegram fra hæren til borgmesteren.
Der står endda, at eventuelle udgifter vil blive dækket af hæren.
Inti taler med hans kone. De har en butik her.
Sig til Inti, at som straf tager vi, hvad vi skal bruge, fra deres butik.
Tag ti dåser sardiner og de her tomater.
Frue...
Kære venner. Vi har kæmpet mod hæren i seks måneder.
I spørger jer selv hvorfor.
Fordi vi vil bekæmpe uretfærdigheden i dette land.
En gang for alle sætte en stopper for den elendighed, -
- regeringen udsætter sin egen befolkning for.
Hvor er det nærmeste hospital?
100 km væk, ikke? Hvis man bliver syg, -
- skal man betale for transporten til Vallegrande og for opholdet.
Hospitalet går for at være offentligt, -
- men man skal betale for en konsultation.
Er det ikke rigtigt?
Oveni kommer medicinen, for man får ikke så meget som en aspirin gratis.
Med andre ord: Hvis dit barn bliver sygt og dør, -
- fordi det er dyrt at søge læge, hvem tager sig så af det?
Det er derfor, vores sejr er afgørende for, -
- om I får en bedre tilværelse.
Ja?
Kommer I til at kæmpe her i byen?
Nej.
Det er ikke vores hensigt at kæmpe i byerne.
DAG 328, LA HIGUERA
Intet som helst.
To grise og et muldyr.
- Mærkeligt. - Det må du nok sige.
- Hvor er Miguel? - Han burde allerede være her.
Frue.
Jeg kan ikke se noget.
Her er påfaldende stille.
Jeg ved ikke med dig, men jeg synes, det lugter langt væk af soldater.
Landsbyen er fuldstændig forladt.
Den ældre dame fortalte mig, at hendes barnebarn så nogle soldater her i går.
Miguel. Gør fortroppen klar til -
- at drage mod Jagüey klokken 13.
I hørte ham. Gør jer klar.
Miguel. Hold øjne og ører åbne -
- og vær meget forsigtig.
Javel.
- Hvad er der? - Det er nok bedst, at jeg bliver her.
Jeg kan ikke stå op, og jeg kan heller ikke tisse.
Vi efterlader dig ikke her.
Når vi kommer til Jagüey, træffer vi en beslutning.
Goddag.
Jeg mødte ham på vejen til Jagüey. Han siger, han kommer fra Vallegrande.
Hvor skal du hen med varerne?
Til Picacho. Jeg skal sælge tørret kød og ost...
Pombo.
... så vi har noget at leve af.
- Så du noget til hæren? - Nej, det gjorde jeg ikke.
Fernando. Han virker meget nervøs.
Gå hen og hold udkig.
Bed de andre være på vagt.
Og du er helt sikker på, du ikke har set hæren?
Jeg har ikke set dem.
Godt. Så fortsæt bare.
Følg ham hen til bygrænsen, Pombo.
Har du et helt stenbrud i skoene? Det er anden gang, du stopper.
Pacho, den vej.
Derhen, Darío.
Willy, følg med dem.
Antonio, derhen.
Urbano, hen til muren.
Derhen, Arturo.
Fortsæt, Darío.
Træk jer tilbage! Løb ned ad bakken!
Jeg dækker dig!
Ned ad bakken!
- Hvad nu, Chino? - Jeg har tabt mine briller!
De slår dig ihjel.
De fik Coco, Julio og Miguel.
Camba!
Camba! Hvad laver du?
Hvad skete der?
De fik ram på Miguel, Julio og din bror.
Jeg prøvede at få dem væk, -
- men jeg kunne ikke.
Det gør mig ondt.
- Det er Ches fortrop. - Tror du, han er i nærheden?
Jeg tror, du skal få den anden Ranger-deling herhen.
De er ikke færdige med træningen.
Du får brug for alle de mænd, du kan skaffe.
DAG 340, YURO-KLØFTEN
Benigno.
Fernando siger, du skal standse.
Stands.
Benigno. Lad mig se, hvordan såret har det.
Det har det fint. Det er ingenting.
Værsgo.
Hvad er der?
Gå en runde med Benigno.
Se, om vi kan finde et sted, -
- hvor vi kan være en dag uden at blive opdaget.
Hr. Kaptajn. Løjtnant Huerta siger, -
- en gruppe oprørere er blevet set på vej mod Yuro-kløften.
Sig til ham, at vi er på vej.
Se der.
Det er nok en bonde på vej mod Pucará.
- Hvor mange er der? - Mere end en bataljon.
- Går de sammen? - Med to-tre meters mellemrum.
Willy. Skynd dig at finde Ñato og Urbano.
Arturo. Hent Darío og Aniceto.
Fernando. Kløften til venstre ender ved et hus, -
- som hæren har indtaget. Den i midten kan man ikke komme ud af.
Kløften her er den dybeste. Der er 500 meter op til bakketoppen.
Der står et træ, som kunne være en god udkigspost.
Gå derop med det samme.
Benigno. Find et sted, hvor vi kan komme væk i nat.
Vær forsigtig.
Vi venter indtil klokken ni i aften. De, der ikke når derhen, -
- fortsætter gennem kløften mod Río Grande -
- og videre mod Santa Elenas udmunding.
Der venter vi i to dage.
Pacho og Willy.
I stiller jer her.
Antonio...
... og Arturo.
I stiller jer i kløften her.
Ingen løsner skud, før de selv gør det.
Hvis I hører skud, skal I først sikre jer, at de har set jer, -
- og at de ikke bare gennemsøger området. Forstået?
Af sted.
Gå med Darío, og styrk Benignos position.
Hold øje med, han ikke falder i søvn af udmattelse.
Darío.
Fernando.
Vi har før klaret det, der var værre.
Der er tre kløfter. Tusca, San Antonio og Yuro.
Guerillaen kan være hvor som helst.
Gennemsøg dem alle tre. Begynd oppefra og bevæg jer nedad.
0g hvis de prøver at flygte?
Jeg har folk klar der, hvor kløfterne mødes.
Ñato.
Hent Aniceto.
Jeg vil gerne have, du og Ñato afløser Pombo og Urbano.
Sig, de skal komme herhen.
Vent lidt.
Hvad nu?
Urbano. Ñato gør tegn til noget, men jeg forstår det ikke.
Enten skal vi trække os tilbage eller bevæge os hen mod Fernando.
- Antonio. Skal vi flytte os? - Nej, vi bliver her.
Pablito. Vær klar til at få de sårede væk.
Nu.
Pis!
Vi skal væk, Urbano!
Jeg dækker dig!
Vent!
Af sted!
De er der. Pombo og Urbano er der.
Hvordan har du det?
Fint.
Løjtnanten bandt det ind.
Hvor er Willy og Chino?
Inde ved siden af.
Hvor mange er I tilbage derude?
Det ved jeg ikke.
Hvor skulle I mødes?
Det havde vi ikke aftalt.
- Hvor skulle I mødes? - Det havde vi ikke aftalt, siger jeg.
Havde I ikke det?
Hvorfor kom du til La Higuera i fuldt dagslys?
Det kan være lige meget nu.
Nu skal du høre godt efter.
Du er ikke længere i Cuba.
Du skal vide, at jeg er oberst i den bolivianske hær.
Du slap ud af Congo eller Venezuela, men du slipper ikke ud af Bolivia.
Her slutter eventyret, din forpulede udlænding.
Sørg for at få hvilet dig.
I morgen tager vi til Vallegrande for at få undersøgt dit ben.
Tag dig nu godt ud.
Der er mange, der glæder sig til at fotografere dig.
Måske skulle vi barbere dig.
Møgsvin!
Bær de døde herhen!
Det der er forkert.
Sådan behandler man ikke de døde.
Vil du ryge?
Ja.
Tak.
Hvordan går det i Cuba?
I Cuba går det fremad.
Er der religioner?
Ja, der er religioner.
Jeg har ellers hørt, at kommunister ikke tror på Gud.
Altså, i Cuba er der ikke nogen officiel religion, -
- men mange mennesker tror på Gud.
- Tror du ikke på noget? - Jo.
Jeg tror på mennesket.
- Er du gift? - Nej.
- Er du? - Ja.
- Har du børn? - Ja, jeg har fem.
Tre piger og to drenge.
Vil du have et sug til?
Ja.
- Hvad hedder du? - Eduardo.
Eduardo.
Bind rebet op, Eduardo.
Che bad mig binde rebet op.
- Hvad? - Han bad mig binde rebet op.
Er du gal? Så slår han os begge to ihjel.
Jeg går ikke derind igen. Nu er det din tur.
DAG 341, 9. OKTOBER 1967
Hvad tænker du på, kommandant?
Hvor kommer du fra?
Fra Cuba.
Jeg taler ikke med forrædere.
Det er helt i orden, men nu skal jeg fortælle dig en ting.
Du har slået min onkel ihjel.
Det må være hårdt, hvad? Du render rundt herude i junglen, -
- mens Fidel lever som en konge i Havana.
Tænk over det.
Hvad fik dig til at tro, at bolivianerne ville støtte dig?
Vi har haft vores revolution. Kender du ikke landbrugsreformen fra 1952?
Jo. Barrientos forrådte jer. Og nu har I et militærdiktatur.
Er du klar over, hvordan bønderne har det?
Hvis bønderne har det så skidt, -
- hvorfor angav de dig så?
Måske troede de på jeres løgne.
Eller måske har de aldrig villet have dig her.
Måske ikke.
Eller måske vil vores nederlag vække dem.
Kaptajn. Der er telefon til oberst Zenteno.
Jeg sagde, han var kørt, men så spurgte de efter den øverstbefalende.
Bravo 1.
Det er kaptajn Ramírez.
Gentag venligst.
Bekræfter ordre 600. Jeg giver obersten besked.
Stil ham der.
Tag lige et billede. Du skal bare trykke der.
Så kan du ryge, kommandant.
Sig appelsin.
Hold ind der.
Jeg har en besked fra overkommandoen. En ordre 600.
Udmærket. Jeg er på vej til Vallegrande.
Jeg sender en helikopter klokken 14.
Hav liget parat.
Javel.
Kør.
I må udelukkende skyde herfra og nedefter.
Hør her.
Jeg skal bruge to frivillige.
Er der en til?
Hr. Sergent. Lad mig gøre det.
Skyd fra halsen og nedefter.
Kom.
Kom med mig.
Sæt dig ned.
Skyd.
Gør det.